Асен Разцветников
Посвещение

chitanka.info

Израстох посред ниви и ливади

от северните ветрове люлян.

И пръв път там над мойта детска радост

орисницата спусна черна длан.

И пръв път там заплаках

и в лехите поведох белите волове

аз и, свойта гръд с разковниче накитил,

изрекох вярна клетва в ранен час.

Сам черен роб и рожба на земята,

която и до днеска ме зове,

възлюбих аз сторъките си братя

и техните железни сърпове.

И тласнат от живота след години

през градските врати прекрачих тих,

но своята загубена родина

с възторжен взор и тука аз открих.

То бяха вредом те — и там в полята,

и тук със сини блузи във града,

все моите безбройни черни братя,

все жилавите роби на труда.

О мой народ, поробен и удавен

във черна кръв сред глъхнали земи,

ти своя син безимен и забравен

във тъмните си пазви приеми!

И нека в оня ден, кога сред боя

закапят пак рубинени звезди,

и аз, незнаен редник във безброя,

да падна със пронизани гърди.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.